home
***
CD-ROM
|
disk
|
FTP
|
other
***
search
/
Chip 1996 April
/
CHIP 1996 aprilis (CD06).zip
/
CHIP_CD06.ISO
/
hypertxt.arj
/
9412
/
CHIPCIKK.CD
< prev
next >
Wrap
Text File
|
1994-11-27
|
20KB
|
332 lines
@Vùj modemszabványok@N
@VBevezetô a gyorsak világába@N
ùj távlatok nyíltak a modemek világában modemtesztünk óta.
Jelen cikkünkben az új tendenciákat mutatjuk be.
1981-tôl a modemek fejlôdése gyakorlatilag folyamatos volt,
sorra döntve le a lehetséges maximumról alkotott
elképzeléseket. Az utolsó elôtti nagy ugrás a 14,4 Kbps-es
modemek megjelenése volt, ami természetesen csak tovább
csigázta az igényt a még nagyobb sebességek iránt.
A modemgyártók a kihívásra a szokásos módon, saját
szabványok kifejlesztésével válaszoltak. Szokásos mód ez,
hiszen sok privát szabvány alakult ki az évek során,
például a Local-Datacom 1200-as modeme, a Hayes 9600-as
kísérlete (Smartmodem 9600), a U.S. Robotics 9600-as, majd
14,4-es HST szabványa, vagy a Telebit 14,4-es PEP
protokollja. Az elsô kettô gyakorlatilag teljesen eltûnt,
az utóbbi kettô viszont többé-kevésbé még napjainkban is
jelen van (a PEP inkább csak Ausztráliában elterjedt
szabvány, de ott még most is sok található belôle), bár
létüket éppen az veszélyezteti, hogy a gyártók nem adják ki
a szabványt másoknak, csak saját modemeikben alkalmazzák.
A szokásos eljárás az, hogy végül az ITU-T (korábban CCITT)
kialakít egy hivatalos szabványt -- többnyire a különbözô,
a gyártók által az adott sebességre kifejlesztett
szabványok keresztezésével.
A legutóbbi, V.34-es szabvány kifejlesztése különösen
hosszú idôbe, a javaslat feltevésétôl számítva több mint 2
évbe tellett. Persze a vásárlók és a modemgyártók
türelmetlenek, így sosem látott mennyisége jelent meg a
piacon a saját szabványon alapuló, 14,4 Kbps-nél nagyobb
sebességû modemeknek. Természetesen -- szerencsére -- csak
a nagyobb modemgyártók engedhették meg maguknak a
fejlesztést, így ""mindössze" négyféle saját szabvány
alakult ki.
Az elsô három, az AT&T 19,2 Kbps-es V.32terbo-ja, a U.S.
Robotics 16,8-as HST-je és a Zyxel 19,2-es protokollja a
hagyományokra épít, kicsit szépítgetve a már meglévô
V.32bis, illetve 14,4-es HST szabványokat. Ezek a
szabványok nem is a V.34-gyel versenyeznek, hanem inkább
csak egy áthidaló megoldást jelentenek ennek megjelenéséig,
elterjedéséig.
A Rockwell által kifejlesztett V.FC szakítva a
hagyományokkal, egybôl a V.34 babérjaira tör. De lássuk a
koncepciókat, és elônyeiket részletesebben:
@VAz óvatos duhajok...@N
Az AT&T által kifejlesztett V.32terbo (a terbo név egy
szójáték, a francia ter (harmadik) és az angol turbo
keresztezésébôl származik) árával tud versenyképes maradni,
hiszen alig kerül többe egy V.32terbo chipkészlet, mint egy
megfelelô, V.32bis. Ennek, és az AT&T jóhírének
köszönhetôen meglehetôsen elterjedt ez a megoldás, és sokak
számára minden bizonnyal elegendô is ez a sebesség.
A U.S. Robotics még korábban megjelentetett egy 16,8-as
sebességû HST protokollt, majd átvette az V.32terbo-t, sôt
egy picit tovább is fejlesztette, elérve vele a 21,6
Kbps-es sebességet.
A Zyxel nem közösködött senkivel, a saját fejlesztésû
16,8-as és 19,2-es protokollok csak a cég saját --
megbízhatóságukról híres -- modemjeiben található meg.
@VAmi belefér...@N
Talán a legnagyobb érdeklôdés a Rockwell kísérletét
követte, amely szakítva a hagyományokkal rögtön duplázott,
28,8 Kbps-es sebességet nyújtva. A szabvány neve, a V.Fast
Class is, arra utal, hogy itt nem kevesebbrôl, mint a V.34
versenytársáról van szó (a V.Fast a V.34 fejlesztés alatt
használt neve volt -- a V.Fast Class V.Fast osztályút
jelent). De nem csak az átviteli sebességet növelték meg a
Rockwell mérnökei, hanem néhány finomítást végeztek a
kapcsolat kiépítésének és megtartásának folyamatában is.
A ""klasszikus" 14,4-es modemek elôször kiépítik a
kapcsolatot a maximális sebességen, majd ha az
adatfolyamban túl sok hiba van, megpróbálnak alacsonyabb
sebességre váltani. Megpróbálnak, hiszen néha olyan rossz
minôségû a vonal, hogy a sebességváltást kérô jelek sem
jutnak át, így sokszor vonalbontással végzôdik a kísérlet.
Ezzel ellenben a V.FC protokoll még az összefütyülés
elejére elôír egy mérôjel-sorozatot, amelybôl a modemek
megállapíthatják a vonal minôségét, így már a kezdeti
kapcsolat is csak a vonal által megengedett sebességgel jön
létre. A vonal minôsége a hívás további része alatt is
folyamatosan megfigyelés alatt áll: a modemek pontosan
tudhatják, mikor érkezett el az ideje a sebességváltásnak.
Persze ez a váltás nem csak lefelé, hanem felfelé is
lehetséges, tehát az optimális átvitel mindig garantált.
Persze csodák nincsenek, a 28,8 Kbps-es sebességhez jó
vonalak kellenek, és ha a ""jó"-nál bármennyivel is
gyengébb minôségû a vonal, csak alacsonyabb sebességû
kapcsolat lehetséges. A tapasztalatok szerint a V.FC
digitális vagy jó minôségû analóg központon 28,8-as vagy
26,4-es, távhívás vagy rosszabb központok esetén 21,6-os
vagy 24000-es kapcsolatot ""engedélyez", de szélsôséges
körülmények között elôfordul a 16,8 Kbps is. Viszont
többnyire ezek a sebességek fedik a vonal tényleges
teljesítôképességét, és jelentôsen ritkábban szakad meg a
V.FC kapcsolat, mint ugyanazon a vonalon egy V.32bis.
@VA Fônök...@N
Szinte a V.34 szabvány kihozatala elôtti utolsó napig
folytak a találgatások, hogy az ITU-T bizottsága milyen
protokollt fog ajánlani következô szabványként. Nehéz
döntés volt, hiszen nem kizárt, hogy ez az utolsó szabvány
az 64 Kbps sebességû ISDN digitális vonalak egyenuralma
elôtt -- talán ezért is tartott ilyen soká. Ugyanakkor
figyelembe kellett venni, hogy lehetôséget nyújtson a
V.FC-vel való kompatibilitásra, de ne hasonlítson nagyon,
mivel ezzel a Rockwell számára elônyt biztosítanának a
többi gyártóval szemben.
Végül megszületett a döntés (július elején), és az eredmény
megérte a várakozást. Egy eddig sosem látott komplexitású
szabvánnyal álltak elô az ITU-T szakemberei, 118 különbözô
kombinációját nyújtva a szimbólum-sebességnek, hordozó
frekvenciának, kódolási mintának, jelerôsségnek,
elôkiemelésnek, elôkódolásnak, jelformának és nem-lineáris
kódolásnak. Mindezeket a variációkat nem szükséges
ismernie minden modemnek, a modemek a kapcsolat elején
egyeztetik képességeiket.
A v.34 látványos változásai a V.FC-hez képest a következôk:
@V*@N Lehetôség van asszimetrikus kapcsolatra, azaz az
egyik irányban más lehet a sebesség, mint a másikban. Mivel
a vonalzaj is gyakran kihasználja az asszimetrikus
lehetôségeket, ez a megoldás drámai sebességnövekedést
okozhat rossz vonalak esetén (no persze csak az egyik
irányban).
@V*@N A V.FC komoly hátránya volt, hogy a V.FC protokollal
elérhetô legalacsonyabb sebesség 14,4 Kbps volt, azaz ez
alá nem léphettek a modemek rossz vonal esetén. A V.34 már
a teljes palettát kínálja 2400 bps-tôl 28,8 Kbps-ig, 2400
bps-es lépésekben. Ez akár azt is maga után vonhatja, hogy
a jövôben megjelennek 2400-as vagy 14,4-es V.34 modemek,
sôt a V.32bis teljesen el is tûnhet.
@V*@N Tovább optimalizálták a sebességváltás módszerét,
illetve a vonalfigyelést, így szinte pillanatról pillanatra
ugrálhat a kapcsolat sebessége ide-oda, a vonalminôség
legkisebb változásait követve, észrevétlenül.
@V*@N Az átviteli paraméterek szerteágazó variálhatóságának
köszönhetôen sokkal robosztusabban viselkedik a V.34 rossz
vonalakon, mint a V.FC tette.
@VMi lesz veled V.FC?@N
A Rockwell saját bevallása szerint mintegy 1 millió V.FC
chipkészletet adott el, így egy darabig még feltétlenül fel
fognak bukkanni az akár elavultnak is tekinthetô modemek.
A jelesebb gyártók természetesen kínálnak upgrade
lehetôséget V.FC modemjeik V.34-é alakításához, többféle
módon. A legegyszerûbb, ha a modemet flash ROM-mal és
programozható jelfeldolgozó egységgel (DSP) szerelték fel,
ilyenkor csak a cég BBS-érôl kell az új programverziót
letölteni, és máris V.34 a modem. Kicsit bonyolultabb az
ügy, ha adatpumpát és EPROM-ot kell cserélni. Ilyenkor két
lehetôség van: vagy otthon elvégezhetô a mûvelet, és ekkor
a gyártó csak egy szerelôkészletet küld, vagy vissza kell
juttatni a modemet a gyártóhoz, aki aztán 1-2 napon belül
elvégzi a javítást.
Amíg nem jött ki a végleges V.34 szabvány, addig a
legtöbben úgy vélték, hogy nem lesz komoly igény a V.FC-k
upgrade-elésére, hiszen egyenértékû protokollok lesznek. De
látván a V.34 által nyújtott többletet, és azt, hogy a
legtöbb gyártó nem szándékozik V.FC-kompatibilis
chipkészleteket gyártani, várhatóan elég sok ember a plusz
pénz elköltése mellett fog dönteni. Sajnos a kisebb gyártók
gyakran nem kínálnak semmiféle upgrade lehetôséget, így az
ilyen gyártóktól származó V.FC modemekhez valószínûleg
fillérekért lehet majd hozzájutni.
Mint már szó esett róla, a legtöbb gyártó nem hajlandó
beépíteni a V.FC protokollt V.34-es chipkészleteibe, mivel
a szabványért fizetni kellene a Rockwellnek, és úgy vélik
ez a kis kompatibilitási veszteség nem éri meg a V.FC árát.
Pillanatnyilag bizonyosan csak a Rockwell chipkészletek és
a U.S. Robotics modemek fognak V.FC kompatibilitást
kínálni, az is igaz azonban, hogy ez a két gyártó lefedi a
piac majdnem felét.
@VAz elsô fecskék@N
Miután szeptember közepén az ITU-T tagországai igent
mondtak a V.34 szabványjavaslatra, már semmi sem állíthatja
meg a modemgyártókat.
Még a végleges ratifikálás elôtt jelentkezett két gyártó
V.34 kompatibilis modemekkel: a U.S. Robotics és az AT&T.
A U.S. Robotics modeménél csak a programozható
jelfeldolgozó kódját kellett újraírni, így röviddel a
javaslat júliusi közreadását követôen megjelentek a V.34-es
kód elsô tesztverziói. A U.S. Robotics Courier V.34 ready
modemek birtokosainak nem is volt más teendôje, mint
letölteni valahonnan az upgrade-elô programot, és
lefuttatni. Természetesen az új kód is V.FC-kompatibilis.
Ez a megoldás magában foglalja azt az elônyt is, hogy a
V.34 esetleges késôbbi változásait is egy gyors kódcserével
lehet majd kompenzálni.
Az AT&T egy chipkészlettel jelentkezett, amit elôször a
Multimodem II MT-ben láthat viszont a vásárló. Mivel még
nem tisztult le teljesen az új szabvány, így elképzelhetô,
hogy késôbb szükség lehet egy EPROM-cserére a tökéletes
mûködés érdekében.
@KFalcon@N
┌──────────────────────────────────────────────────────────┐
│ @VBaud vagy bps?@N │▒
│ │▒
│ Sokakban keveredik a két mértékegység jelentése. │▒
│ Valójában utoljára a 300 baudos (avagy bps-es) │▒
│ modemeknél jelentette a baud és a bit/s ugyanazt a │▒
│ dolgot. A baud-ban mért érték a szimbólumsebesség, a │▒
│ bps pedig az átviteli sebesség. A 300 bps-nél nagyobb │▒
│ sebességû modemek minden egyes baudra (azaz │▒
│ jelváltozásra) több bitet kódolnak, a 28,8 Kbps esetén │▒
│ például kilencet. │▒
│ │▒
│ Ez a sokszorozás kétféleképp lehetséges: │▒
│ impulzuskódolással és fázismodulációval. Az │▒
│ impulzuskódolás egy zongorával szemléltethetô │▒
│ legegyszerûbben. Az egyes billentyûknek megfeleltetett │▒
│ bitsorozatokkal. 16 billentyû használatával minden │▒
│ egyes leütésre 4 bit információ kódolható (azaz │▒
│ másodpercenként egy leütés egy baud és 4 bps sebességet │▒
│ nyújt). │▒
│ │▒
│ A másik megoldás a fázismoduláció, aminek lényege az, │▒
│ hogy a hanghullám kezdôfázisát változtatgatják. │▒
│ │▒
│ Åltalában a nagysebességû modemek e két módszer │▒
│ kombinációját alkalmazzák. │▒
└──────────────────────────────────────────────────────────┘▒
▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒
┌──────────────────────────────────────────────────────────┐
│ @VHol szorít a modem?@N │▒
│ │▒
│ Mindeddig a palack nyakát a modemek jelentették, és az │▒
│ fel sem merült, hogy esetleg a jó öreg soros port lenne │▒
│ képtelen szolgálatának megfelelô ellátására. Nos a │▒
│ 28,8-as modemek tömörítéssel elérik a 115200 bps-es │▒
│ álomhatárt, amelyet a legtöbb soros port még kínál, de │▒
│ már nem igazán bír. │▒
│ │▒
│ A probléma az, hogy a klasszikus soros port nem │▒
│ rendelkezik pufferrel, így ha új adat érkezik a régi │▒
│ továbbítása elôtt, akkor a régi felülíródik, elvész. │▒
│ Lassabb gépek, vagy multitasking esetén elôfordulhat, │▒
│ hogy a processzor csak kis késéssel tudja │▒
│ megszabadítani a portot a beérkezett adattól, ami │▒
│ ezalatt visszavonhatatlanul elveszhet. │▒
│ │▒
│ Erre a 16550-es, pufferelt soros port jelent megoldást, │▒
│ ami azonban nagyon kevés gépben található meg │▒
│ szériatartozékként. Ennek egyik oka az, hogy egy ilyen │▒
│ soros-IC körülbelül 1000 forintba kerül, és a legtöbben │▒
│ nem értenék, vajon miért próbálnak nekik 2500 forintért │▒
│ eladni egy 500 forintos kártyát. │▒
│ │▒
│ Mivel a 16550-es port maximális sebessége is csak │▒
│ 115200, a gyártók egyéb megoldásokkal álltak elô. A │▒
│ Hayes egy 230 Kbps-es, 256 byte pufferrel rendelkezô │▒
│ soros kártyát ajánl modemjeihez, a Microcom pedig │▒
│ párhuzamos csatlakozót is elhelyez legsebesebb modemei │▒
│ hátulján. │▒
└──────────────────────────────────────────────────────────┘▒
▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒
┌──────────────────────────────────────────────────────────┐
│ @VModemszótár@N │▒
│ │▒
│ @KFlash ROM:@N Elektromos úton törölhetô és újraírható ROM. │▒
│ │▒
│ @KITU-T:@N A CCITT helyettesítésére létrehozott │▒
│ nemzetközi távközlési szabvány intézet (International │▒
│ Telecommunication Union -- Telecommunications Standards │▒
│ Sector). │▒
│ │▒
│ @KHST (High Speed Technology):@N A U.S. Robotics saját │▒
│ szabványa 4800, 9600, 14400 és 16800 bps-re. A szabvány │▒
│ érdekessége, hogy aszimmetrikus átvitelt definiál -- az │▒
│ egyik irány mindig 300 vagy 450 bps-es --, és ennek │▒
│ köszönhetôen a kapcsolat igen stabil. Természetesen a │▒
│ két modem váltogatja a nagy- és a kissebességû │▒
│ csatornát az átvitt adatmennyiségnek megfelelôen. │▒
│ │▒
│ @KV.32bis:@N Az ITU-T szabványa 4800, 7200, 9600, 12000 │▒
│ és 14400 bps-es adatátvitelre. │▒
│ │▒
│ @KV.32terbo:@N A V.32bis kiterjesztése 16,8, 19,2 és │▒
│ 21,6 Kbps-es átvitelre. │▒
│ │▒
│ @KV.34:@N 2400-tól 28,8 Kbps sebességet kínáló ITU-T │▒
│ szabvány. Fejlesztése alatt mint V.Fast hivatkoztak rá. │▒
│ │▒
│ @KV.FC:@N V.Fast Class, a Rockwell saját szabványú │▒
│ modulációs eljárása 14,4-tól 28,8 Kbps sebességre. │▒
└──────────────────────────────────────────────────────────┘▒
▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒▒